Hun lod altid lyset brænde. Over hele huset.
Min far hadede det.
Sådan gjorde min bror også, men vi havde ikke el.
Han tændte stearinlys alle vegne.
Vi gider ikke høre mere om, hvor fattig du var som barn.
- Vi kan ikke føle mere medlidenhed. - Ja, ja. Huset brændte ned.
Min søster var bange for mørket og troede, jeg lod lyset brænde.
Min far tog aldrig mit parti.
Vi var nødt til at bo i telt i tre måneder en vinter.
Mine historier har i det mindste med det her at gøre.
Vi går rundt for at lukke alt det ned, som ancienterne aktiverede, -
- så det ikke bruger al strømmen fra vores ZPM.
- Berører det din bror? - Hvis det ikke lykkes...
- Nej, så skal vi ikke bo i telt. - Det er en metafor.
- Dr. McKay. - Gudskelov.
- Kontrolpanelet. Det er helt lukket. - Er du sikker?
Ancienterne skulle have været så kloge, -
- men hvorfor aktivere noget, man ikke har brug for?
Måske nåede de det ikke, før de blev angrebet af replicatorerne.
Vi ved godt, hvad der skete.
Voila.
Du er bare sur, fordi du ikke kunne finde ud af -
- at gøre det her hjemmefra.
- Det kunne du heller ikke. - Jeg væddede ikke en månedsløn.
Se dig omkring og find ud af, hvordan man lukker det her ned.
- Er du sikker på det der? - Jeg skal jo finde ud af det.
Bare der ikke er noget i databasen.
- Vi har ikke tid til... - Sådan.
- Der burde være en hovedafbryder. - Det ved jeg godt.
- Kvit eller dobbelt? - Top!
Den må være her et sted.
Rodney, hvad skete der?
Jeg er ikke sikker. Jeg tabte vist.
Stort.
Han er vist i orden.
Selvom jeg blev ramt af et mystisk energistød?
Jeg har undersøgt alt. Blod, scanning, røntgen, det hele.
Der er intet at se.
En gang til: Mystisk energistød, skabt af ancienterne.
Alt kan ske. Mutation, kæmpevækst, usynlighed?
Det ville være sejt. Jeg blev et insekt.
Så vidt jeg kan se, er han frisk som en fisk.
- Jeg raskmelder dig. - Er du sindssyg?
- Jeg vil beskyttes. - Kan han blive flinkere af det?
- Tusind tak. - Jeg holder øje med ham.
Tak.
Kan du stadig se mig?
- Hvad mener du? - Du blærede dig.
Uden dr. Esposito havde du ikke gjort det.
Du er skør.
- Hvem af dem er hun? - Hende med det lange, mørke hår.
- Hende med de flotte... - Vi prøver at arbejde.
- Jeg ville have sagt "smil". - Sikkert. Hvad har du?
Ingenting. Det lykkedes dig at brænde alle elkablerne af.
Lykkedes mig? Indtil for nyligt lå det her laboratorium under vand, -
- sikkert i 10.000 år. Er det nu min skyld?
- Nej, ikke lige det. - Så går jeg til frokost!
- Hvordan har han det? - Som sædvanligt.
Han ser ellers ud til at have taget på.
- Ronon... - Han spiser jo hele tiden.
- Og han dyrker ikke motion. - Han trøstespiser.
Jeg sidder altså lige her. Jeg kan...
Jeg kan godt høre jer.
Jeg vejer faktisk nøjagtigt det samme, som da jeg kom.
Jeg er nødt til at spise jævnligt, og jeg er generelt glad.
Oberst Sheppard og hans hold til kontrolrummet. Oberst Sheppard.
Vi modtog denne melding for seks minutter siden fra Major Lorne.
Atlantis, vi bliver angrebet og er afskåret fra porten.
Der er mindst 20, måske flere. Anmoder om forstærkninger.
- Hvor er de? - M72-656.
Send et hold soldater ud til os i Jumper Bay.
Dr. Weir.
- Noget nyt? - Nej. Der er kun gået en time.
- Hvad er der? - Jeg har brug for din hjælp.
Jeg har fået sluttet strøm til, så jeg kan komme ind i loggen.
- Det lyder godt. - Det er jeg ikke sikker på.
Det handler om den menneskelige fysiologi.
Der står noget om mutation af genetisk kode.
Dr. Beckett kunne ikke finde beviser for, at Rodney blev påvirket.
- Men... - Den forandrer menneskeligt dna.
Dr. Weir til Jumper Bay. Redningsholdet er tilbage.
Kom.
- Hvad skulle det ellers være? - Sludder.
- Det er lidt af et sammentræf. - Så bevis det.
Oberst?
- Altid til stede. - Hvem er ramt?
Ingen, takket være McKay.
- Det siger han i hvert fald selv. - Rodney?
Jeg er faktisk ikke helt sikker, men det er svært at ignorere.
Jeg så Lornes hold trængt op i en krog, -
- og så tænkte jeg, at deres våben burde gå i stykker.
- Og så flygtede de pludselig, så... - Så det skete, fordi du ønskede det?
Det var lidt mere end det. Prøv at se her. Så...
Rodney!
- Rodney... - Det skræmmer også mig.
Garanteret!
Sæt ham ned.
Gud...
- Har du mærket den her evne før? - Evner. I flertal.
- Kan du andet end telekinese? - Jeg har superhørelse.
Og måske er jeg ved at blive klogere, selvom jeg altid har været klog.
Jeg har fået ideer, jeg ikke troede, jeg kunne få.
Tæller superego som en evne?
Endelig. Bare kom med det.
Måske har han superappetit, selvom han altid har spist meget.
- Det var sjovt. - Spiser han igen?
- Jeg har et højt stofskifte. - Ja, blandt andet.
Scanningen viser en forhøjet synaptisk aktivitet i hans hjerne.
Meget højere end hos mennesker.
Det skete noget hos SGC for et års tid siden.
Det kan jeg godt huske. Det var fascinerende.
SG-1 fandt et højtudviklet menneske.
Han var resultatet af et eksperiment hos en goa'uld ved navn Anubis.
Han ville accelerere den menneskelige krop til opstigning.
Så var det en slags accelerator, jeg fandt.
Ancienterne udviklede alle mulige evner.
Og jeg er en superhelt. Hvem skulle have troet det?
Vi er enige om, at ancienterne var langt ude.
Er vi?
Alle dem, jeg har mødt, var arrogante og nedladende.
De begik kæmpe fejl, som de ikke rettede op på.
- De var dog mennesker. - Og så var der alle reglerne.
- Det var først efter opstigelsen. - Ja, ja.
Måske virker den ikke på alle. Hvem ved?
- Men den virker på McKay. - Der er kun gået en dag.
Hvis den ikke er farlig... Også hvis den er.
- Overfor vores fjender... - Selvfølgelig har den potentiale.
Og med det følger ansvar, ja, ja.
Det her er et højt avanceret stykke teknologi.
Vi ved ikke, om det er farligt.
- Jeg siger bare... - Ja, du er den næste.
Tak.
- Hvis du laver en liste... - Skal vi lige prøve at fokusere?
I kan ikke beholde mig her.
Du er måske ikke syg, men det her er ikke helt normalt.
Netop! Så lad mig udnytte mine evner.
- Skal du have den der? - Jeg mener det!
Vi ved ikke, hvor meget din dna er muteret.
"Mutation" lyder så negativt. "Udviklet" er bedre.
- Indtil vi ved, hvad der sker... - Carson, jeg er stadig mig.
Og I kan alligevel ikke forhindre mig i at gå.
Det kan jeg.
Skal vi se, om det passer?
- Synes du? - Egentlig ikke.
Men som sagt kan du genoptage dit arbejde, -
- så længe der er nogen hos dig.
Og jeg kigger forbi nogle gange om dagen. Ja, ja. Farvel!
- Du kan være min lille hjælper. - Lille hjælper?
- Så er vi Batman og Ronon. - Det bliver nærmere Fatman.
Du kommer til at kede dig ihjel, medmindre du kan lide fysik...
- Synes du? - Hvad?
Synes du virkelig? Hun synes, jeg er lækker.
- Jeg sagde ikke noget. - Jeg er sikker på...
Nå, det skulle jeg have vidst. Hun mente dig.
Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Hun sagde ikke noget.
Jeg kan læse tanker!
- Hvor er det sejt! - Nej, det er ikke.
Jeg har det fint. Nej, ja, og nej.
Jeg kan læse tanker. Alles. Det var fedt de første 10 sekunder.
Nu forstyrrer det bare, så jeg prøver at skrue ned for det.
Jeg vil gerne have tilladelse til at bruge kontrolstolen.
Jeg ved, hvordan vi kan maksimere ZPM'en og lave et nyt strømsystem.
Det er svært at forklare, men du bliver glad for resultatet.
Du har ret til ikke at stole på mig, men jeg kan forbedre en masse.
Okay? Godt. Du skal skyde mig, hvis jeg prøver at overtage byen.
Det var bare for sjov. Er den sat til lammepistol?
- Skidt med det. Sådan, nu er den. - Til kontrolrummet.
- Må jeg skyde ham nu? - Jeg kan godt høre dig.
Du skal bare holde øje med mig. Kom så, vi har travlt.
Jeg sender et hold forskere til at overvåge ham.
- Hvad fanden laver han? - Spørg ikke mig.
- Det gjorde jeg heller ikke. - Jeg aner det ikke.
Rodney, du påvirker hele byens strømsystem.
Ja, er det ikke sejt?
- Nej. Jeg kan ikke arbejde. - Det er bare midlertidigt.
Jeg prøver at finde ud af, om du har taget permanent skade.
- Og du virker bare ligeglad. - Du er jaloux.
Sludder! Du burde hjælpe med at finde ud af, hvad der sker med dig.
- Men du stikker hovedet i sandet. - Det er ikke rigtigt.
Mit hoved, indeholdende min ekspanderende hjerne, -
- er til større gavn her, hvor den laver vigtige ændringer.
Han prøver at skjule det, men han er vild med mig.
- Hvordan går det? - Jeg er vist kommet til det gode nu.
Og så er det bare det værste at blive afbrudt.
Jeg ved godt, at McKay er blevet et supergeni, -
- men det med lyset er irriterende.
Dr. Coleman har indrømmet, at Rodney forbedrer byens strømsystem.
Ja, ja. Hvad var det, du sagde?
Ancienterne udviklede sig jo så højt, -
- at de kunne transformere sig om til ren energi.
- Det er elementært. - Men det lykkedes ikke alle.
Så nogle af dem havde brug for et spark bagi?
Maskinen skulle ikke hjælpe dem til at vinde krigen, -
- men til at slippe fra den.
- En opstigelsesmaskine? - Ligesom goa'uldens.
Siger du, at McKay vil opstige?
Der er mere i opstigelse end kun det fysiske aspekt.
Det er jeg ved at være klar over.
- Hvad betyder det for McKay? - Det er det, jeg er kommet til.
Så skal jeg ikke forstyrre.
Vent, John. Vi må tale med Rodney med det samme.
Bare slap af, vi er online igen om to minutter.
Vi må tale med dig.
Hvad mener du med, jeg dør?
Jeg har det fantastisk!
- Ancient-maskinen... - Har accelereret min udvikling.
Jeg når et punkt, hvor jeg kan opstige, -
- men det kræver, at jeg ved, hvordan man gør.
Og det gør jeg ikke... endnu. Jeg bliver hele tiden klogere.
Mon ikke jeg kan regne det ud. Nej, så nemt er det ikke.
Men så er jeg bare et højtudviklet menneske.
Man vælger da at opstige, ikke? Nej? Hvad mener du?
Den tåbelige ancient-maskine virker ikke helt?
Jeg dør af de genetiske mutationer, hvis jeg ikke opstiger?
- Det her er lettere. - Derfor blev den ikke brugt.
Det er bare endnu en elendig, overambitiøs fiasko.
Jeg er en død mand.
- Dr. McKay... - Ja!
Det er, fordi jeg holdt op midt i. Jeg skal nok ordne det.
Så er det nok!
Måske kan processen vendes. Hvor fanden er Zelenka?
Der er voldsomme strømstød, og vi kan ikke lukke nettet ned.
Kom nu, Radek. Han trækker ikke vejret.
Læg et drop. Få den monitor i gang.
Jeg tæller. En, to, tre.
- Radek! - Sæt strømmen til.
Klar til defibrillering.
- Klar. - Væk!
- Han er ved at dø. - Nej. Giv mig et øjeblik.
Hjertefrekvens god.
Vejrtrækning stabil.
Puls god.
Er du okay, Radek?
Hvad skete der?
- Rodney. - Vent.
Du har haft travlt.
Jeg har opfundet en ny type matematik.
Den vil ændre menneskets forståelse af universet.
Hvordan har Zelenka det?
- Spørger du? - Jeg blokerer for folks tanker.
Det blev for meget. Jeg kunne ikke tænke.
- Rodney. - Jeg ved, hvad du vil sige.
Nej, bare intuition.
Jeg prøvede at lave maskinen, men ikke for at vende processen.
Når først mutationen er i gang, kan den ikke stoppes.
Jeg ville...
Jeg ville sige, at hvis du vil vide noget om opstigelse...
- Jeg har genlæst alt i databasen. - Og det er ikke ligefrem en manual.
Nej, og jeg har aldrig været vild med tanken. Der er for mange regler.
For mig handler livet om at opnå resultater, opdage nyt...
- Og få æren for det. - Ja, og hvad så når man ved alt?
Jeg tror ikke, at opstigelse behøver at være slutningen.
Men det er sandsynligt. Jeg vidste, det var for godt til at være sandt.
Noget så godt ville aldrig ske for mig uden grimme konsekvenser.
Men nu jeg er afklaret med det, vil jeg bare nå så meget som muligt -
- i stedet for at spilde min tid på alt muligt hokuspokus.
Jeg har fundet en måde at forstærke Deadalusernes forsvarsskjold på.
Bed Hermiod ringe, hvis han ikke forstår stamkoden.
Oberst Calwell bliver glad.
Jeg vil ikke prøve at overbevise dig om, -
- at opstigelse er det rigtige for dig, endsige muligt.
Men har du overvejet, at hvis det lykkedes dig at opstige, -
- kunne du teoretisk set tage menneskelig form.
Hvorfor tænkte jeg ikke på det?
- Jeg tror ikke, det virker. - Jeg fik den her.
Ancient-maskinen, der måler den synaptiske aktivitet.
Den måler hjernens evolutionære niveau. Et opstigelsesmeter.
- Det her er en dårlig ide. - Er det dig, der er supergeniet?
Så vidt jeg har læst om emnet...
Selv mentale tilstande er fysiske tilstande.
- Hjernen er en kemisk computer. - En meget kompleks...
Du skal bare sige "ja".
Måske virker universet mystisk for de uvidende, -
- men hvad som helst kan måles.
Resten er bare en måde at skabe den rette elektrokemiske tilstand, -
- så den færdigt udviklede masse kan blive til ren energi.
Almindelige dødelige ville kalde det "opstigelsens mysterium", -
- men det er bare en videnskabelig proces. Protoner og elektroner.
Nå, skal vi...
lfølge ancienternes forskning -
- har jeg opsat målbare parametre for den rette mentale tilstand.
Når jeg opnår 96% synaptisk forbindelse ifølge maskinen her, -
- skal jeg bare bibeholde en E.E.G. -frekvens på 0. 1-0.9 hertz.
Så opstiger jeg til et højere eksistensniveau.
Lad os et skørt øjeblik forestille os, at du har ret.
De frekvenser finder man hos folk, der næsten er i koma.
Man kan ikke opnå dem i vågen tilstand...
Kun hvis man er højtudviklet.
- Hold nu op, Rodney. - Tænd nu for den.
Din synaptiske aktivitet er over 60%.
Ja, og når jeg når 96% vil jeg enten opstige eller dø.
- Hvad er min E.E. G? - 29 hertz, og det er almindeligt.
Så skal jeg bare slappe af.
- Hvad er den nu? - 30.
- Du må have sluttet mig forkert til. - Nej, du går klart igennem.
De ancienter, der opsteg, brugte hele livet på at forberede sig.
Jeg har bare brug for lidt mere tid. Ti nu stille.
Han har svært ved at acceptere, at det ikke kan løses med videnskab.
Ved du, hvad han har brug for? At "slippe sin byrde".
Du kender McKay.
- Måske kan dr. Heightmeyer hjælpe. - Jeg tænkte mere på dig.
Mig?
Du boede hos ancienterne i et halvt år inden opstigelsen.
- Du hjalp dem til at opstige. - Jeg kæmpede mod et uhyre.
Jeg tror, det virker som et uhyre for Rodney.
- Jeg tror ikke, du kan sådan her. - Det kan jeg jo ikke vide.
Du skal lære mig at meditere. Oddsene er ikke gode.
Det ved jeg godt. Jeg var faktisk heller ikke særlig god til det her.
- Hvorfor er jeg så her? - Elisabeth sagde, jeg skulle.
- Ligesom mig. - Jeg boede hos ancienterne.
Måske kan jeg hjælpe dig.
Først skal du indse, at det her ikke handler om at opnå et mål.
- Det gør det da. - Det må du ikke.
Du må ikke tro, at du kan opstige og så tage menneskelig form.
Det er jo det, jeg prøver på. Og uærlighed hjælper vist ikke.
- Godt set. - Og mine knæ gør ondt.
- Find dig en god stilling. - Okay.
Godt.
Vær opmærksom på dit åndedrag, der går ind og ud af din krop.
Ind... og ud.
Gør det uden at tale.
Okay.
Nu skal du tænke på de ting, der bekymrer dig mest.
- Døden? - Ikke tale.
- Tænk på ting, der bekymrer dig. - Der er bare så mange.
- En af dem er ikke at tale. - Ti stille.
Nu skal du forestille dig, at du sidder i et pariserhjul.
- Hvad? - Jeg sagde, jeg ikke ved så meget.
Jeg kunne godt lide pariserhjul, så det tænkte jeg på.
Og at hende, der lærte mig at meditere, var meget tiltrækkende.
Hvorfor mon du ikke opsteg? Vi er begge to travle mænd.
Slap nu bare af. Jeg skal prøve at huske, hvad hun lærte mig.
Okay.
Der er en mørk storm, der omgiver dit hoved.
- Er det afslappende? - Det kommer.
Jeg er kommet på en tilføjelse til kaosteorien.
- McKay! - Jeg giver slip på det.
Nu spreder skyerne sig. Dine problemer forsvinder.
Himlen er blå. Jeg er der.
- Hvordan går det? - Lad være.
- Glem det. Det virker ikke. - Hvad er der nu?
Jeg kom på, hvorfor lys er både partikler og bølger.
- Hvis du ikke prøver... - Ja, jeg har ikke meget tid tilbage.
- Hej. - Øjeblik.
Hvad laver du?
Computerne kan ikke følge med.
Jeg kan gøre dem 10 gange hurtigere, men jeg har ikke haft tid til det.
Jeg har oploadet en prototype på en hyperspace-generator.
Det lyder godt.
Er det sådan her, du vil...
Bruge mine sidste dage? Jeg har vist ikke noget valg.
Jeg synes, det er flot, at du vil efterlade dig noget, -
- men jeg tror stadig, du kan opstige, hvis du vil.
Vi ved begge to, at det er tidsspilde.
Det er for nemt, at du ikke en gang prøver.
Jeg aner faktisk ikke, hvor jeg skal starte.
- Hold op med at tænke. - Det forstår jeg ikke.
Noget, der holder folk tilbage er, når de inderst inde tror, -
- at de ikke fortjener det.
- Du skal slippe din byrde. - Hold op...
Spiritualitet hjælper folk til at finde fred med sig selv.
- Hvis man tror. - Det er ikke religion.
Det er at rense sig for skyld, vrede og alt, du føler skam over.
Og så kan du fokusere på at opstige.
Siger du, jeg ikke tror, jeg er værdig?
Jeg ved ikke, hvad du egentlig tror om dig selv.
Men du bruger din intelligens til at kompensere -
- for ting, du tror, du mangler.
- Såsom? - Det ved jeg ikke.
Men måske skulle du læse dine egne tanker?
Uanset hvad du siger, arbejder jeg videre på det her.
Tak skal du have.
Du reddede mit liv, så jeg må hellere gøre gengæld.
Radek...
Man kan vist godt sige, at jeg kan være smålig, hævngerrig og jaloux.
Jeg supplerer mine bekymringer og mit mindreværd -
- ved at indhylle mig i en kappe af fjendtlighed.
Jeg ved, at du især har måttet lide under den fjendtlighed.
- Rodney du behøver ikke... - Jo.
Du en nemlig en fremragende videnskabsmand -
- og et godt menneske.
Du skulle ikke have været udsat for min opførsel de sidste år.
Jeg håber, du kan tilgive mig alt, hvad jeg har sagt og gjort.
Du fortjener bedre end det. Det syntes jeg, du skulle vide.
Ja...
Rodney? - Må jeg komme ind?
Jeg håber, det er i orden.
Halling sagde, at årsdagen for din fars død er i næste uge.
- Gjorde han? - Jeg spurgte nok lidt indgående.
Men jeg ville gerne... Jeg mener, at...
Jeg vil gerne have lov til at holde en minde-teceremoni med dig.
Det er tidligt, men jeg er her nok ikke i næste uge.
Men det er vist noget, man skal gøre med en anden.
Tak, Rodney.
Nej, jeg ved lige, hvad man skal gøre.
Det er dig, der har mistet. Jeg serverer for dig.
Min ven! Jeg har ledt efter dig.
I træningsrummet, i messen, og der plejer du ellers at være.
Hvor var du så? Ude at træne på skydebanen?
- Det har jeg ikke brug for. - Nej, selvfølgelig.
Jeg har måske ret travlt, så jeg vil stille dig et personligt spørgsmål.
Forhåbentlig slår du mig ikke.
Jeg spørger løs.
De ar, du har på ryggen efter dine møder med wraithen...
Ser du dem som en slags hæderstegn, -
- eller minder de dig om noget, du helst vil glemme?
Det kommer ikke mig ved, men...
Jeg prøver, ikke at lade mig gå på af ting, jeg ikke kan ændre.
Det er sundt.
Jeg håber, det er okay med dig.
De er væk nu.
- Prøver du stadig at hjælpe mig? - Skulle jeg give op?
Dem, der har prøvet maskinen, er enten opsteget eller døde, -
- de fleste af dem det sidste.
Men der var undtagelser.
- Men det er heldigvis snart slut. - Lad være, Rodney.
Det var ikke for at få medynk. Jeg ville bare give dig den her.
- Hvad har du nu opfundet? - Det er en bog.
- Om hvad? - Dig.
Jeg syntes bare, nogen burde skrive alle de gode ting ned, du har gjort.
Alt det, du gør rigtigt.
Alt bliver dokumenteret her.
Ja, men jeg tror, jeg har en unik synsvinkel, som folk kan lære af.
Jeg har set lidt på din fortid, og tog det med.
Jeg håber ikke, det er alt for rørstrømsk.
- Her er jo over 500 sider... - Det var bare det, jeg ville.
Godt...
- Hvad er den nede på? - Det er ikke vigtigt.
Hvad? Selvfølgelig er det det.
- 17 hertz? Det er langt fra. - Det er tættere på end før.
Hvis du bliver ved med at spørge, nytter det ikke.
- Det handler om at give slip. - Det kan jeg jo ikke, vel.
Sådan er jeg bare ikke.
Tak for din hjælp.
I det store perspektiv er vi... Vi er gode, ikke?
Selvfølgelig.
- Du skal holde min mindetale. - Det nægter jeg at diskutere.
Bare gør det enkelt, og find på et par gode ting.
Min søster skal være der, og jeg har bedt Beckett lave en obduktion.
Han må bruge min krop til alle slags eksperimenter, -
- og jeg vil gerne kremeres.
Min aske skal kastes ud i rummet fra Jumper...
Rodney!
Send en læge.
Den synaptiske aktivitet i din hjerne er over 90%.
Det ser ud til, at cortexens udviklede tilstand -
- forårsager svigt i hjernefunktionerne.
Det er, som om din krop mister evnen til at holde sig selv i live.
Når opstigen sker naturligt, er en fysisk krop ikke nødvendig til sidst.
- Jeg ved ikke, hvor længe du holder. - Ca. Seks procent til.
- Der må være noget, vi kan gøre. - Det er okay.
Jeg føler mig faktisk fredfyldt.
Og rædselsslagen, selvfølgelig.
Du har ikke haft så stor held med den opstigen, -
- men nu har du vel ikke noget at tabe?
- Jeg kan lige så godt dø i kampen. - Netop.
Sæt mig til.
Carson... Tak.
Tak for alt.
Jeg ville ønske, jeg kunne have gjort mere.
Blå himmel.
Alle mine bekymringer forsvinder.
Hold op med at tale.
Rodney, du er et godt menneske. Vid at vi elsker dig.
Elsker mig?
- Gør I? Jer alle sammen? - Som en ven elsker sin ven.
Det siger I kun, fordi jeg skal dø.
- Tænk, jeg skal dø. - Kom tilbage til den blå himmel.
Koncentrer dig om din vejrtrækning.
Gud...
- Giv ham en respirator. - Carson, han bad os...
Han sagde lige, hvordan vi kan redde ham.
Vi er på vej, hans puls er svag. Er I klar?
Det bliver vi.
Næsten.
Sådan.
Han kan ikke trække vejret selv.
Tilbage.
Rodney?
- Det virkede. - Gjorde det?
- Jeg er jo i live, ikke? - Det lyder som ham.
Jeg kan ikke høre jeres tanker.
Telekinesen er væk.
Jeg er vist stadig klog... Ja!
Jeg er mig! Mit gamle jeg.
- Er du sikker? - Ja, jeg lever.
- Jeg... jeg er sulten. - Han er i orden.
- Du sagde, det var umuligt. - Det kom til mig.
Jeg svævede gennem et sort tomrum, og så fik jeg svaret.
Maskinen manipulerer ens dna. Den kan ikke vende processen, -
- fordi alles dna er forskelligt, -
- og dna'en udvikler sig afhængigt af ens unikke fysiologi.
For at vende processen skulle programmet have et referencepunkt.
Heldigvis har jeg blodprøver af alle på Atlantis.
Jeg aner ikke, hvad I snakker om.
Godt, du er tilbage.
Jeg er glad for at være tilbage.
- Hvordan har du det? - Frygteligt.
Skal jeg hente Carson?
Nej, jeg har det fint, men det her giver jo ikke mening.
Jeg kan ikke forstå de her ligninger. Algoritmerne er det rene vrøvl.
Jeg kan huske, at det var vigtigt, men jeg aner ikke hvorfor.
Jeg kom bare for at vise dig din E.E.G. Fra din sidste meditation.
Hold op. Den er på 0.03 hertz.
Jeg kunne faktisk have opsteget.
Du svævede i et sort tomrum, da du fik ideen til at redde dig.
Jeg tænkte nok over, at det er meningsløst at leve uden et ego.
Det var nok det, der fik mig til at programmere maskinen med mit dna.
Det tænkte jeg nok.
Men jeg er ligeglad. Jeg er glad for at være den, jeg er.
Og du elsker mig.
- Hvad? Det sagde... - Jo, du gjorde.
Jeg kan ikke forstå min matematik, men du sagde, du elskede mig.
- Jeg sagde faktisk "Vi elsker dig." - Fordi jeg var ved at dø?
- Nej, fordi... - Fordi du elsker mig.
Du har sagt det, og nu ved jeg det. Jeg har altid ment, -
- at der var en magisk kemi mellem os. Det står i kapitel 10.
- Rodney? - Har du spist frokost?
- Ja. - Eftermiddagssnack?
Jeg går med.
Vil Sheppard stadig gerne have lov til at blive superhelt?
Ja.
Selvom vi ved, at effekten er uforudsigelig, -
- og jeg kunne være blevet smeltet om til protoplasma.
- Ja. - Så lad ham gøre det.
Det tror jeg ikke.
Tekstning: SDI Media Group